Acta Politica Estica on avatud ligipääsuga (open access) eelretsenseeritav ajakiri, mis püüab pakkuda laiapõhjalist foorumit eestikeelsele poliitika ning valitsemise analüüsi traditsioonile kogu selle mitmekesisuses. Acta Politica Estica on ainuke eestikeelne sotsiaalteadusliku suunitlusega teadusajakiri, milles ilmunud kaastöid loetakse ETIS (Eesti Teadusinfo Süsteemi) järgi 1.2 kategooria publikatsioonideks. Ajakiri ilmub regulaarselt kord aastas (sügissemestril); aeg-ajalt ilmuvad ka temaatilised erinumbrid, millel on reeglina külalistoimetaja. Lisaks poliitika ning valitsemise analüüsi traditsioonilisemate aladistsipliinide (avaliku halduse, politoloogia, rahvusvaheliste suhete) esindajatele on Acta Politica Esticasse oodatud ka teiste sotsiaalteadlaste (sh sotsioloogide, majandusteadlaste, õigusteadlaste, psühholoogide, demograafide, haridusuurijate) ning humanitaaride (sh keele- ja kirjandusteadlaste, kulturoloogide, semiootikute, ajaloolaste, filosoofide) kaastööd. Poliitika ning valitsemise analüüsi traditsioonilisemate uurimisalade käsitluste (parteipoliitika, valitsus- ja omavalitsuspoliitika kujundamine, avalik arvamus, valimiskäitumine) kõrval on oodatud tööd eesti keeles vähem esindatud teemadel (sh poliitiline kultuur, kommunikatsioon ja identiteet, sotsiaalsed liikumised, poliitiline osalus, poliitikaanalüüsi metodoloogia, poliitiline filosoofia, poliitiline ajalugu, poliitilised ideoloogiad).
COVID-19 esimeses laines Tallinna ja Saaremaa näitel
Local government decision-making in a crisis: a retrospect to the initial phase of the COVID-19 crisis in Estonia The study aimed to describe the factors that influenced COVID-19 crisis units’ decision-making during the first wave in Estonia, on the example of the municipalities of Tallinn and Saaremaa. The studied factors were categorized as internal and external, of which the external were the predominant influencers. In the first wave, the main factors influencing local governments’ decision-making were time pressure, stress, pressure from media and the public, and pressure from central government or other organizations. The factors’ influence was felt greater in Saaremaa where the situation escalated to a severe crisis already in the issue phase. Interviews with the decision-makers revealed real-life examples of the implications of those factors – problems in the legal sphere, click-bait media as an influencer of decision-making processes, confusing guidelines from central government etc. Correlation analysis of the factors revealed 13 statistically relevant interactions, which indicates that the factors do not just influence decision-making but also each other. The research results provide a novel insight into the decision-making processes in the early phase of the pandemic crisis in VUCA environment at the local government level and serve as a baseline for follow-up studies in the latter phases of the COVID crisis. Additionally, the article finds that by choosing the factors to be mitigated wisely, crisis managers and experts that support them in crisis management can have significantly better control over the quality of decision-making as a process.
Copyright (c) 2021 Acta Politica Estica https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Eesti perehüvitiste mõju laste vaesusele
Impact of Family Benefits on Child Poverty in Estonia The Strategy of Children and Families 2012–2020 set a target to reduce the at-risk-of-poverty rate of children. Later, the Welfare Development Plan 2016–2020 set a goal to reduce also absolute poverty of children. From the second half of 2013, the Estonian family benefits system has undergone several changes, but the effect of the increased family benefits on child poverty has not been studied in detail. Previous analyses have mostly focused on the annual child poverty rates, and persistent poverty has not been sufficiently studied. The analysis is based on the Estonian Social Survey datasets from 2013–2020, conducted by Statistics Estonia as part of Eurostat’s Income and Living Conditions Survey. In addition to the annual relative and absolute child poverty, for the first time, this analysis explores whether and to what extent family benefits help reduce persistent child poverty. Furthermore, this analysis uses the micro-simulation approach to assess the potential effect of increased benefits. The analysis shows that child poverty has fallen significantly since the increase in family benefits, especially for children with several siblings.
Eesti tööturu etnilist ebavõrdsust kujundavad hoiakud ja väärtused eri rahvusrühmade subjektipositsioonide kontekstis
Ethnic inequalities attitudes and values in the Estonian labor market in the context of subject positions of different ethnic groups The aim of the article is to analyze the situation of ethnic inequality in the Estonian labor market, the mechanisms of its reproduction, and its transformation through the understanding of the attitudes and values inherent in different subject positions. The study focuses on the analysis of the relational causes of ethnic stratification and the attitudes of different subjects that have been confirmed in Estonian society in order to find answers to the questions of whether and to what extent Estonians and Russians perceive this phenomenon as subjects in different positions. The empirical data of the study are based on the data of the study DIMA (Political and socio-psychological determinants of inclusive integration context, funded by the Norwegian Financial Mechanism EMP 138, 2013-2017) conducted in 2013-2017. According to the author, the most important conclusion of the analysis is that despite years of work and efforts to reduce ethnic inequality in Estonia, integration has not yielded such results that the gap between Estonians and Russians has narrowed. If we add to this the growing public debate in recent years about the privileged position of Estonian as an indigenous people and the Estonian language at the political level, these circumstances do not give hope of reducing inequality between the two ethnic groups.
Copyright (c) 2020 Acta Politica Estica https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Riigiteaduste veerandsajand Tallinna Ülikoolis
Järgnev artikkel tutvustab Tallinna Ülikooli riigiteaduste arengutähiseid, -kontekste ja panust. Lisaks juubelile on selleks veel kaks kaalutlust. Esiteks on riigiteadused Eestis suhteliselt noor õppe- ja teadusharu, mille kohta on seni avaldatud mõned üldülevaated. Täpsem vaade ühe institutsiooni tegevusele täiendab ülevaateteavet süvendatuma arusaamaga, kuidas riigiteaduste arendamine on Eesti ühes ülikoolis välja näinud.
Järgnevas artiklis käsitleme Eesti riigimõtte arengut, sealhulgas riigiteaduste väljakujunemist. Omariikluse mõtestamine on ühe kultuuriruumi loogiline ja vajalik osa, millega tegelevad paljude eluvaldkondade inimesed kirjanikest poliitikute ja teadlasteni. Nii Eesti moodsa riikluse kujunemine kui ka riigimõtte ja riigiteaduste areng on olnud suhteliselt hilised ning suuresti mõjutatud naaberriikide ja laiemalt läänemaailma varasematest sellealastest arengusuundadest. Siiski väärib iga iseseisva riigi ideoloogiline ja teaduslik mõtestamine uurimist ning sellele järgnev artikkel keskendubki.
Avalike teenuste korraldamisest ja nende innovatsioonist koosloome abil
Innovatsioonist ja avatud innovatsioonist rääkimine ja kirjutamine on tavapärane eelkõige erasektoriga seoses. Ometi on tänapäeva avalikus sektoris hakatud üha enam huvi tundma erasektoris kasutatavate innovatsiooni soodustavate meetodite vastu, et muuta ka avalikke teenuseid vajadustele paremini vastavaks ning luua poliitiline, juriidiline ja organisatoorne keskkond, mis tagab tulemuslikumalt kohanemise muutustega ning parandab sekkumise tulemuslikkust ja jätkusuutlikkust.
Kuidas uusliberaalid valitsesid bismarckiaanlikku heaoluriiki? Tagasivaade Eesti sotsiaalpoliitika strateegilistele murdepunktidele
Heaoluriigina tuntakse niisugust ühiskonnakorraldust, kus on välja kujunenud sotsiaalpoliitikat haldavad ja planeerivad institutsioonid ning kus on püsivalt olemas programmid ja meetmed, mis tagavad inimeste sotsiaalse turvalisuse ja heaolu. Põhivoolu sotsiaalteadustes peetakse heaoluriigi oluliseks näitajaks ka sotsiaalkulude osakaalu SKPs. Eesti avalikes aruteludes kohtab veel tänapäevalgi seisukohta, et meil pole mingit heaoluriiki. Sedalaadi arvamused tuginevad peamiselt ebaühtlasele elatustasemele, mis tuleneb suurest ainelisest ebavõrdsusest, ja riiklike sotsiaalkulude mahajäämusele Euroopaga võrreldes. Viimast tõendab ka mitu teadustööd, kust selgub, et 28 iseseisvusaastat pole vähendanud vahet Eesti ja Lääne-Euroopa riikide heaolukulutustes. Kui euroala riikides moodustavad heaolukulutused 29–30% SKPst, siis Eestis vaid 16% (ESSPROSi 2019., 2016. a andmed). Nüüdisaegsed Euroopa heaoluriigid on siiski palju enamat kui vaid üks statistiline mõõdik või mõni üksik vaeste abistamise meede. Heaoluriigist saab kasu (hüvitisi, avalikke teenuseid või palka) üle poole tänapäeva valijaskonnast, mis on kindlasti heaoluriigi kui ühiskonnamudeli püsimise üks põhjusi.
Riiklus ja suveräänsus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni praktikas
Suveräänsus on olnud viimastel sajanditel üks olulisimaid riiki ja võimu iseloomustavaid mõisteid. Kui ühest küljest võib suveräänsust pidada millekski püsivaks, mis on kulgenud käsikäes riigi ja riikluse arenguga, siis teisalt on selle mõiste sisu, hõlmavust ja piire ajast aega eri viisil käsitletud.
Riigikäsitlus pärast metodoloogilise rahvusriikluse kriitikat
Riigi mõiste on akadeemiliselt tule all olnud pikka aega ja ka riigiteaduslikule kriitikale hakkab juba sajandi jagu kultuurikihti kogunema. Palju sellest on osutunud moevooludeks, mis esiletõusu järel on hääbunud, kohati küll riigikäsitlust rikastades.
Demokraatlikud riigid uue valitsemisdoktriini otsinguil
Lääne demokraatiad on uute identiteetide otsinguil, et tagada oma legitiimsus ja konkurentsivõime. 2000-ndate suure majanduskriisi järel on tekkinud mõjukad antiliberaalsed, antipoliitilised ja populistlikud diskursused. Akadeemilises maailmas arutletakse järeldemokraatia ja demokraatiate depolitiseerimise üle. COVID-2019 tõstatas vägagi elulise küsimusena, kas Hiina laadsete modernsete arengurežiimide või Türgi-Poola tüüpi tugevate suletud rahvusriikide lähenemine pole üleilmastumise uutele väljakutsetele vastamiseks sobivam kui hajusate piiridega, mitmekultuurilisust ja vähemuste õigusi taotleva liberaalse demokraatia oma.
Seekordne Acta Politica Estica erinumber keskendub riiklusele ja selle mõtestamisele. Meie eesmärk on teha Eesti lugejale arusaadavamaks nüüdisriike, nende ideelisi aluseid, toimemehhanisme ja arenguvõimalusi. Number ilmub ühtaegu nii Tallinna Ülikooli riigiteaduste 25. aastapäeva tähistamiseks kui teise osana Eesti riigi 100. aastapäeva tähistamisest. Sünteesime ja kontekstualiseerime nüüdisaegseid läänelikke riigikäsitlusi, seome Eesti kontekstiga ning võtame kokku meie enda arenguloo ja panuse.
Välispoliitika muutuvas maailmas: väljakutsed ja võimalused Eesti kui väikeriigi vaatenurgast
Small state foreign policy in the changing world order: Opportunities and challenges for Estonia The changing world order is ushering in a competition of new ideas and norms. Small European countries in particular are dependent on open rules-based trade regimes, and institutions like the EU, and NATO. To adapt to these developments small states should increase their activity and scope of their foreign policies. This article uses Acharya’s concept of a multiplex world order to understand the changes influencing small states. This article argues that small European states should pursue foreign policy strategies of engagement to succeed in a multiplex world. This should be done by adapting to the changing world order, developing relationships outside of the transatlantic region as well as deepening new relationships within the transatlantic region. Estonian foreign and defence policies will be studied in depth to highlight the challenges and opportunities available for small states.The article concludes that a paradox is developing for small states: as nationalism rises and global institutions faulter, small states will need to be global in foreign and defence strategies. While small states face resource limitations, there are certain smart strategies that can make adaptation to the new world order more successful.
Copyright (c) 2019 Acta Politica Estica https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Rajasõltuvus maakonna valitsemiskorralduses Eestis
Path Dependence in County Governance in Estonia The article analyses the development of county governance in Estonia, with a particular emphasis on path dependence. County government was chosen for the case study, because several similarities can be observed between the development of county governance during the interwar and post-communist periods. The author concludes that, for decisionmakers, it was important to de-institutionalise raion, therefore placing county governments in the beginning of the 1990s on a path of constant weakening until they were abolished in 2018.
Väliskogukonnapoliitika kujunemise mehhanismid Šveitsi ja Austria näitel
Diaspora Policies and Policy-Making: The Cases of Austria and Switzerland The aim of the article is to analyze how the political arena influences diaspora and transnationalism policy-making. For this purpose, the structure and activities of diasporas and domestic political processes are thoroughly scrutinized. The empirical dimension focuses on the case studies of Austria and Switzerland by employing a ‘Most Similar Systems Design’ and draws parallels to the case of Estonia. The theoretical base of the article rests upon classical and contemporary approaches to diaspora and transnationalism, as well as different approaches exploring the relationship between politics and policy. As a research method, a mixed-methods approach is pursued. The results indicate that the otherwise similar cases of Austria and Switzerland differ noticeably in terms of the development of transnationalism policies. It is indicated that on the one hand, the size of the emigrant community and its structure, as well as the organization of its interests, its political rights and electoral behavior affect diaspora policies. On the other hand, domestic political factors, such as party competition, public opinion and debates concerning emigrant communities and transformations regarding the employed paradigm of governance, play a crucial role as well. It can be emphasized that these factors are to a great extent interrelated.
Vastulause Janar Mihkelsaare artiklile “Juri Lotmani semiootiline kultuuriteooria või Ernesto Laclau poliitiline ontoloogia”
Acta Politica Estica 7 (2016) numbris ilmus Janar Mihkelsaare artikkel „Juri Lotmani semiootiline kultuuriteooria või Ernesto Laclau poliitiline ontoloogia“. Tegemist on kindlasti tugeva teoreetilise artikliga, milles kumab läbi autori kursisolek nii Juri Lotmani kui ka Ernesto Laclau töödega. Lisaks sellele haaratakse oma argumentide toestamiseks kaasa mitmete teiste autorite tööd, olgu näidetena mainitud Agambeni tõlgendused Saussure’i keeleteooriast, Monticelli tõlgendused Lotmani kultuurisemiootikast. Seetõttu laiendab käeoleva artikkel oluliselt Lotmani ja Laclau mõistmisvälja.
Copyright (c) 2018 Acta Politica Estica https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Relatsiooniline lähenemine Eesti tööturu analüüsil
The aim of the article is to show how to apply relational approach as a base for empirical research frame. The article focuses on the relational approach, Bourdieu social practice theory and Ridgeway status belief theory. As a method, half-structured focus group interviews were carried out. As a result, it is seen that different subject positions in Estonian labour market perceive differently the scope of the problem, reasons and solution. Above mentioned approach outlines how inequality is reproduced in the Estonian labour market and gives the possibility to further analyze how a cooperation perspective could be incorporated in the future.
Lapsesõbraliku õigusemõistmise kontseptsiooni ja selle põhimõtete rakendamine Eesti õigussüsteemis alaeliste õigusrikkujate juhtumite kohtulahendite näitel
Lapsesõbralik õigusemõistmine on uudne, laste õigusliku staatuse muutumisega seotud kontseptsioon, mis hõlmab endas laste õigussüsteemiga kokkupuutumisega seonduvat ennetust, koolitust, sekkumist ning tõhusaid abivahendeid, lähtudes esmajoones lapse parimatest huvidest. Eestis on (õigus)süsteemi lapsesõbralikkuse tagamisega seotud eelkõige lastekaitsesüsteem ning seda reguleeriv alates 01.01.2016 kehtiv uuendatud Lastekaitseseadus. Artiklis kajastatud uuringu eesmärgiks oli lapsesõbraliku õigusemõistmise raamistikku kasutades analüüsida Eesti õigusliku süsteemi ning alaealiste kriminaalasjade menetlemise lapsesõbralikkust. Kvalitatiivses uuringus analüüsiti dokumendianalüüsi raames Eesti õigusliku raamistiku lapsesõbralikkust ning lisaks alaealiste asjade menetlemise lapsesõbralikkust alaealiste õigusrikkujate kohtulahendite (n=11) näitel. Laste poolt sooritatud õigusrikkumiste menetlemisega seotud õigusaktide analüüs näitas, et lapsesõbralikku õigusemõistmist toetav seadusandlus on Eestis küll nõuetekohaselt väljatöötatud ja rakendatud, kuid arenguruumi on spetsialistide valdkondadeülese koolituse, sekkumismeetmete turvalisuse ning lapse huvide tagamise osas. Juhtumite analüüs tõi välja kitsaskohad laiemas tugisüsteemis – õigusrikkujat alaealist ehk abivajavat last toetav tugi- ja sekkumissüsteem õigusemõistmise eel ja järel ei ole piisavalt lapsesõbralik. Kumuleerunud komplekssed probleemid seotult pere, kooli, suhete ja tervisega on jäänud analüüsitud juhtumite puhul õigeaegselt vajaliku sekkumiseta ning on viinud õigusrikkumiste korduva ning üha tõsisemate tegude sooritamiseni. Lapsesõbraliku õigusemõistmise põhimõtete tõhusamaks rakendamiseks on vajalik kuulata ära ja õigusemõistmisel arvestada lapse arvamust ning tegeleda spetsialistide koolitamise ning ennetus- ja sekkumismeetmete arendamise, kättesaadavuse tagamisega.
Poliitilise debati kultuurist Eestis: peaministrikandidaatide debattide diskursuse funktsionalistlik analüüs
The article analyses the televised debates between prime ministerial candidates in order to understand, what kind of information do such debates offer to Estonian voters and how to characterise Estonian political debate culture and electoral campaign culture more generally. In order to do so, the authors apply the functional theory of political campaign discourse, with some advanced modifications incorporated that enable to answer research questions about whether televised debates focus more on policy or character, how confrontational the debates are and how much attention is devoted to governance challenges ahead in comparison to issues of the day and past deeds. The results indicate that as in other countries where the functional theory has been applied before, the debates are dominated by the policy focus and positive messages, but that character and confrontational discourse have become more used over the past 10 years. Thus, the electoral competition has become more aggressive on the discursive level – a trait characteristic to americanisation of political campaigning. Yet, the analysis also unveiled some specific characteristics of Estonian debate culture which may possibly also serve future development of the functional theory.
Kodakondsusetus Eestis ja Euroopa Liidus: tänased praktikad ja võimalikud lahendused
Iga kümne minuti jooksul näeb maailmas ilmavalgust laps, kellel pole kodakondsust. 2015. aastaks oli kodakondsuseta inimesi maailmas ÜRO Pagulaste Ülemvoliniku Ameti (UNHCR) hinnangul kümme miljonit, neist Euroopas u 600 000.
Copyright (c) 2017 Acta Politica Estica https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Mitmikkodakondsuse väitlused ja režiimimuutused: Eesti teiste Euroopa Liidu uute liikmesriikide taustal
Kas Eesti inimesel võiks olla mitu kodakondsust? Kuivõrd kodakondsus aitaks säilitada sidet rahvuskaaslastega välismaal ja hoida neid eestlastena? Mitmikkodakondsuse ehk samal ajal mitme riigi kodanikuks olemise küsimused on püsinud Eesti avalikus arutelus aastaid. Toimunud on väiksemaid seadusemuutusi nagu selle lubamine alaealistele kolmeaastase valikuajaga täisealiseks saamisel. Siiski pole retoorikast hoolimata mitmikkodakondsust laiemalt seadustatud ega ka väitlus kadunud.
Rahvusriiklik, hargmaine ja rahvusjärgne kodakondsus: kuhu oleme teel?
Kodakondsuse mõiste on klassikaliselt olnud tugevalt läbi põimunud ühtaegu nii demokraatia kui ka modernse rahvusriigi (nation state) mõistega. Kodanikud kui riigi rahvas on üks rahvusriiki defineerivaid elemente, ning rahvusriigi idee ja identiteedi kandjad. Ometi pole see midagi kivisse raiutut. Tänu demokraatlikule elemendile on kodanikele tagatud ka õigused ja kohustused, mis võimaldavad neil ühtlasi olla riigi tegevuse ja tähendussisu (ümber)mõtestajad ja selle üle otsustajad.
Riigirahva identiteet eestlaste ja eestivenelaste seas
Eesti riiklusega seotud kollektiivsed identiteedid võib jaotada kolmeks tüübiks, mis lähtuvad kas rahvusriigi, kodanikeriigi või riigirahva ideedest. Käesolev artikkel keskendub rahvariigi ideega seotud riigirahva identiteedi (RI) uurimisele võrdlevalt eestlaste ja eestivenelaste seas, mõtestades seda etnilise- ja kodanikuidentiteedi sünteesi võtmes. Me eeldame, et tugev RI ei tähenda etnilise identiteedi eitamist, nagu identiteediuuringute peavoolus sageli väidetakse, vaid etnilise ja kodaniku-identiteedi tasakaalustatust.
Kuidas Eesti demokraatia töötab? Metateoreetiliste eelduste roll poliitikas
Eesti poliitika üheks põhitunnuseks on mitmete 1990ndate alguses kujunenud poliitiliste institutsioonide rajasõltuvus, mille ideoloogilist sisu tähistab mõiste rahvusliberalism. Näiteks Eesti valitsuste majanduspoliitiline reaktsioon kõigile senistele majanduskriisidele on olnud eelkõige rahanduspoliitiline, seades esikohale eelarve tasakaalu põhimõtte, mis aga teatud tingimustes ja strateegilise pilguga vaadates on vägagi küsitav.
Eesti avaliku sektori struktuurireformide legitimeerimine
Kodakondsuse üks olulisi tahke on see, kuidas riigivõim inimestega suhestub: missugused on kodanike poliitikasisendi andmise võimalused, kuivõrd otsuseid selgitatakse, kui interaktiivselt valitsetakse jne. See annab ühelt poolt riigivõimule legitiimsust ja teisalt tugevdab poliitilise kodakondsuse sisu.
Poliitiline kodakondsus järeldemokraatia ületamisel
Kodakondsus on tänapäeva riigi- ja ühiskonnakorralduse üks alusinstitutsioone. Alamate muutumine vabadeks kodanikeks ja ühiselt rahvaks kui kõrgema võimu kandjaks on üks keskseid moodsa riigi tekkega kaasnenud muutusi. Kodanikkond ehk rahvas on maa-ala ja suveräänse avaliku võimu kõrval 1933. aasta Montevideo konventsiooni kohaselt üks riigi põhielemente.
Käesolev Acta Politica Estica erinumber on valminud Tallinna Ülikooli riigiteadlaste panusena Eesti Vabariigi 100. juubeliaasta tähistamisse. Numbri tähelepanukeskmes on kodakondsus ehk inimeste subjektsus riigi, ühiskonna ja poliitika kontekstis. See valik põhines nii sümboolsetel kui sisulistel kaalutlustel.
Eestimaalased välismaal: kaotatud ajud või Eesti saadikud? 2016. aasta Paide Arvamusfestivali diskussiooni edasiarendus
Eestimaa suvede üheks kultuurivaldkonna tipphetkeks on kujunenud Arvamusfesti val Paides, kuhu koondub tuhandeid ärksaid inimesi arutama Eesti ja maa ilma jaoks olulisi küsimusi. 12.–13. augustini toimunud neljandal festivalil oli esmakordselt rändeala, kus mõtiskleti sisserände mahtude ja ohtude, pagulaskriisiga toime tuleku ning lõimimise väljakutsete kõrval ka targa diasporaapoliitika üle.
Copyright (c) 2016 Acta Politica Estica https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Biopoliitiline normalisatsioon (bio)semiootilisest perspektiivist
Nüüdisaja ühiskonnateadustes on biopoliitikaga seotud problemaatika üha enam tähelepanu pälvinud. Kuigi biopoliitika ja biovõimu mõisted võttis 20. sajandi teisel poolel kasutusele prantsuse fi losoof Michel Foucault, võime moodsa teadusdiskursuse mõttes poliitika ja bios’e omavahelise seotuse lätteid näha 19. sajandi teisest poolest, kus tekkisid esimesed sotsiaaldarvinistlikud ühiskonnateooriad. Olulisteks märksõnadeks, mis sildasid poliitikat bioloogiaga, olid: eugeenika, rassism (sh antisemitism), kriminaalpsühhiaatria jms. Lühidalt öeldes tähistavadki mõisted biopoliitika ja biovõim võimu (valitsemise) tehnoloogiaid ja meetmeid, mis üksikindiviidide seksuaalsusele, perepoliitikale, tervishoiukäitumisele jms suunatud reglementatsioonide kaudu seab oma peamiseks eesmärgiks kontrollida populatsioonide käitumist.